Nei, jeg vil ikke bli trukket inn.
Jeg er ferdig med forutsigelser om giftermål.
Jeg sier bare, ettersom du tar opp det igjen,-
- at jeg tror at min nevø Henry helt sikkert vil arve Donwell.
Mr Knightley er ikke den mystiske giveren.
Han er ikke hemmelighetsfull.
Og han er så diskret. Det er hun også.
De er et passende par.
Jane ville blitt en utmerket frue på Donwell.
Tøys! Og uansett...
Min karriere som giftekniv er over.
Miss Woodhouse! Kommer du og ser på pianoet? Vi vil høre hva du mener.
- Vi var på vei til dere. - Mr Frank Churchill er her alt.
Gå forsiktig.
Hva synes dere? Mrs Weston, miss Woodhouse, miss Smith.
Det tar stor plass, men det er ikke noe bry.
Det er så snilt av obersten.
Hva sier man til mr Dixon?
- Holder du på med mors briller ennå? - Ferdig.
Takk, mr Churchill. Se, mor.
Mr Knightley! Vil du ikke se Janes gave?
- En overraskelsesvisitt? - Det er ikke noe upassende ved det.
- Hva synes du, mr Knightley? - Det er et utsøkt instrument.
En utsøkt gave. Det synes vi alle.
Så morsomt at han liker pianoet.
Det er en tankeløs gave. Se så stort det er.
Jane skal bli guvernante. Skal det stå igjen i tantens hus?
Piken er sykelig. Det er svært trist.
Han ga henne ikke pianoet, men han er så urolig for hennes velferd.
Donwell er nok ikke helt trygg.
- Takk for eplene, mr Knightley. - Det var ingenting.
En hel tønne av din beste sort.
Kokken din sa at det ikke var flere igjen til favorittpaien din.
De er Janes favoritt også. For et sammentreff.
Highbury føles som hjemme allerede etter to uker.
Godt at du kom, ellers ville du aldri sett at vi er bedre enn du trodde.
Jeg har alltid tenkt godt om Highbury,-
- men om jeg skal kritisere én ting ved dette flotte stedet,-
- så er det ikke nok anledning til å danse! Si at jeg tar feil.
Du har satt fingeren på vår ene feil. Hva foreslår du?
Et ball. Hva sier du til et ball?
Jeg sier ja. Jeg er så glad for enhver anledning til å danse!
I dans er jeg i det minste Jane Fairfax' like.
Du må være henne langt overlegen. Hun danser som en kald fisk...
Vi holder ball her!
Nei, det er for lite plass.
Du har rett. Det er mye bedre å være i byen med mye plass.
Kom, vi prøver plassen!
Hvor skal vi spise? Det er for lite, og korridoren er trekkfull.
Vi lar ikke trekken hindre oss. Vi spør miss Bates om hva hun synes.
Kom hit og hjelp oss, mine damer!
Du får ingen fornuftige råd av miss Bates.
Miss Bates og miss Fairfax! Kan dere gjøre oss selskap?
En strålende idé. Miss Bates er glad av natur, og Jane kan delta i dansen.
Jeg tar heller tanten enn niesen.
Jeg må få første dans med deg. Vi to skal lede dansen.
Miss Bates... Hva synes du om dette rommet for et ball?
Et ball? For en fantastisk idé.
Et ball, for en vidunderlig idé!
Jeg håper det blir noe av. Jeg gleder meg så!
Er det sikkert at mrs Weston har tenkt over trekken i korridoren?
Absolutt. Hun har undersøkt alt nøye. Tror du at du kommer, far?
Ballet kommer til å bli en suksess.
Frank Churchill og jeg har laget en liste. Han utformer invitasjonene.
Hvorfor må du være så lite entusiastisk?
Bare unge mennesker liker dans.
Han er ikke så eldgammel. Kommer du ikke?
Jeg vil takke ja til mr Westons invitasjon. Om den ikke er for lang.
Men jeg danser ikke. Jeg liker det ikke, og jeg er ikke flink til det.
Du må kle deg varmt, Emma, i tilfelle noen gjør noe uforsiktig,-
- som å åpne et vindu!
Du ville vært mer entusiastisk-
- om ikke mr Churchill hadde vært så ivrig.
Jeg kan opplyse deg om at Jane Fairfax gleder seg til ballet.
Jeg har aldri sett henne så opprømt.
Jeg forsikrer deg om at mr Churchill ikke bryr seg om min likegyldighet.
Jeg står vel neppe på dansekortet ditt?
Men vi kan gjette hvem som gjør det.
Tanten er alvorlig syk. Frank er veldig nedstemt.
Men han vil ikke dra sin vei uten å treffe deg.
Det sa han spesielt. Du skal få være alene.
Han kan vel ikke si noe som ikke du også kan høre?
Jo, det kan han.
Hva kan han ha å si til meg i enerom?
Skaljeg virkelig tro at han er forelsket i meg?
Hvordan skal man se ut?
Skal man være forelsket tilbake?
Jeg tror ikke det.
Hvordan kjennes det å være forelsket?
Av alle forferdelige ting er avskjeder det verste.
Det blir ikke ditt siste besøk i Highbury.
Nå som du har gjort deg kjent med hvor vi er igjen.
Jeg vet ikke når jeg kan komme tilbake.
Det er det eneste jeg kommer til å tenke på.
- Det stakkars ballet må avlyses. - Hvorfor tok vi ikke sjansen straks?
Du sa at vi ikke burde vente. Hvorfor har du alltid rett?
Jeg beklager at jeg hadde rett denne gangen.
Jeg ville heller vært glad enn ha rett.
- Må du dra i formiddag? - Ja.
Du kommer vel tilbake?
Jeg tror vi har imponert deg.
Men du hadde ikke ventet at du ville like oss?
Synd at du ikke rekker å besøke de andre vennene dine.
Miss Bates' ro og klare tanke kunne ha dempet uroen din.
Jeg har vært der. Jeg syntes det var rett.
Det var min plikt å si adjø.
Kort sagt, miss Woodhouse, siden du vet alt...
Du må vel ha ant det?
Jeg trodde at jeg kunne bli her for godt. Mine...
Mine følelser for-
- dette stedet er veldig varme.
Jeg må dra nå.
Følelsen av apati, kjedsomhet, dumhet...
Den manglende evnen til å sette seg ned og gjøre noe...
Følelsen av at alt på Hartfield er kjedelig og intetsigende...
Når det aldri var det før.
Det kan bare bety én ting.
Jeg må være forelsket!
Mrs Elton...
Ditt slott venter.
Harriet... Vær så snill...
For min skyld. Nei, det mener jeg ikke. For din skyld.
Ikke vær så ulykkelig over Elton-paret!
Du kan ikke straffe meg mer for tabben min.
Det var helt og holdent min skyld. Ikke tro at jeg har glemt det.
Du er den beste vennen jeg har hatt. Det fins ingen som deg.
Jeg har vært så utakknemlig, miss Woodhouse.
Jeg skal virkelig forsøke-
- for min egen skyld å være rolig.
Som alltid vil jeg begynne dagen med noen oppløftende ord-
- fra Det gamle testamente. Ord som jeg har funnet trøst i.
"La bedragerske lepper være stumme."
Det minner om Maple Grove. Søsteren min ville elsket det.
Hun elsker å reise. Hun har en ny vogn med plass for fire.
Den er så høy at man har god utsikt når man drar til fester på landet.
Fester på landet? Vi er rolige av oss.
Vi liker å være hjemme.
Jeg forstår din situasjon.
Hvorfor reiser han ikke til Bath? Badene er så skjønne.
Det muntrer opp mange eldre herrer.
Og for deg, som har levd så atskilt fra selskapslivet.
Bare en linje fra meg ville gitt deg en hel skare bekjente.
- Jeg har hørt at du er musikalsk. - Jeg elsker musikk.
Jeg trenger ikke to vogner eller store salonger,-
- men jeg kan ikke leve uten musikk. Da ville livet vært tomt.
Vi burde danne en musikalsk klubb, og ha møter hos deg eller meg.
Som samfunnets ledere bør vi vise vei. Hvilke flere har vi besøkt?
Westons, ja! Tenk at hun var så kultivert. Hun var jo din guvernante.
Og hvem tror du vi traff på Randalls? Selveste Knightley!
Han er en så god venn av mr E, så jeg var ivrig etter å treffe ham.
Min caro sposo trenger ikke å skamme seg over sin venn.
Knightley er en ekte gentleman.
- Kjeks, elskling! - Absolutt.
"Knightley"! Hun har aldri møtt ham, men kaller ham Knightley!
Ulidelige kvinne! Vulgær oppkomling med sin mr E, caro sposo-
- og ringe bakgrunn!
Tenke seg til at mr Knightley er en gentleman,-
- og at min guvernante er kultivert! Hun er makeløs!
"Knightley", så menn!
Jeg har kjent ham hele livet, og ikke engang jeg kaller ham det!
Hun er overalt! Æresgjesten som gnåler om søsterens nye kalesjevogn.
Skulle tro vi var fattige stakkarer som aldri reiser!
Hun sa at det kanskje var bra at ballet ble avlyst,-
- siden Westons neppe kunne klare det uten hennes erfaring!
- Og ikke lat som du er skuffet. - Jeg skal ikke late som.
Men det var uheldig for deg, Emma. Det er ikke ofte du får danse.
Eller komme ut i det hele tatt.
Jeg tok med en bok fra biblioteket på Donwell.
Box Hill!
Man kan visst se milevidt derfra.
Du burde se det med egne øyne.
Det er i samme grevskap, ikke på månen.
Hold deg under paraplyen!
Vi får ikke plass begge to.
- God morgen, miss Fairfax. - God morgen, mr Knightley.
- Er du på besøk her? - Bare noen dager.
- Du er ute tidlig. - En spasertur før frokost gjør godt.
- Men ikke i regnet, vel? - Jeg skal til postkontoret.
Jeg ville gått hjem om jeg var deg. Du blir gjennomvåt.
Gutter! Kom hit!
Min kone og min svigerfar er langt fra likegyldige til regnet,-
- så jeg må få guttene hjem.
Ses vi i kveld? Emmas selskap for den nye mrs Elton.
- Vi må oppføre oss pent. - Selvsagt.
- Er det et brev fra Irland? - Ja, men...
- Jeg vil gjerne lese det. - Nei, jeg leser det for deg senere.
- Da er barna i seng. - John, vær så snill...
- Vær hyggelig. - Jeg? Jeg er vel alltid hyggelig?
Mr Weston er ikke her ennå. Han er alltid så vennlig.
Hvorfor inviterte du henne?
Det er min plikt. Vi er den fornemste familien. Vær hyggelig.
Jeg håper ikke du ble våt på vei til postkontoret i morges?
Og brevene? De var ikke den forbannelsen de ofte er?
Dine er forretningsbrev. Mine er... vennskapsbrev.
De er verst. Forretninger kan gi penger. Det gjør sjelden vennskap.
- Du kan ikke mene alvor. - Han mener ikke alvor.
Fikk du et brev fra en du holder av, trass i været?
Kanskje fra Irland?
Så synd å høre at du gikk ut i regnet til postkontoret.
Unge damer er sensible. Du må passe godt på helsen.
Takk for omtanken, sir.
Gå til postkontoret i regnet, så fryktelig. Det må vi gjøre noe med.
Mannen som henter vår post skal spørre etter din, og levere den.
- Takk, men jeg vil gå turen min. - Nei, min venn. Det er avgjort.
Unnskyld meg!
Jeg går ikke med på å gi tjeneren din ekstra besvær.
Det kan være en god idé med en tur. Du bor jo ganske nær postkontoret.
Og brev kan jo være personlige.
Jeg må visst tilpasse meg sedvanene på landet.
Vi byfolk, med moderne manerer, vil aldri drømme om å være taktløse.
Selvsagt ikke.
Husk at folk i Highbury er ganske usofistikerte.
- De har ikke din livserfaring. - Du har helt rett.
I Bath ville man ha servert middagen nå.
Middagen er servert.
Vi må finne en stilling som guvernante, Jane.
De beste stillingene blir tatt så fort de blir kjent.
Obersten og mrs Campbell kommer til London.
Jeg skal tilbringe tid hos dem, så ikke gjør deg noe bry.
Jeg ber mrs Partridge holde utkikk.
- Takk, men vennligst ikke gjør det. - Vi skal finne en utmerket stilling.
Når tiden er inne, vil jeg neppe være uten plass særlig lenge.
Her kommer min gamle kavaler! Jeg liker ham så godt.
Han lovpriser alltid kjolene mine. Han fører an for å snakke med meg.
Hva synes du om denne? Den er ikke for oppstaset?
Jeg liker ikke å være oppstaset. Skrekken ved raffinement.
Mr Weston! Endelig. Vi ventet deg litt tidligere.
God aften, mr Weston.
Jeg kom hjem sent fra London og fant dette. Det er til deg.
Du har åpnet det! Da vet du hva det står.
Mrs Churchill har leid et hus i Richmond.
Frank kan komme og gå som han vil uten at hans tante hindrer ham.
Jeg har lengtet etter å få møte mr Churchill.
Vi savner ungt og elegant selskap.
Du får snart danse igjen, miss Woodhouse.
Det blir ball likevel.
Miss Woodhouse.
Nå vil vi gjerne høre din mening. Duger det?
Om det duger? Det er vidunderlig, fantastisk.
Du ser fantastisk ut, Emma.
- Jeg kom tidlig for å hjelpe til. - Vi ba alle komme tidlig.
Dansen begynner snart. Frank er her et sted. Jeg skal hente ham.
Er det sånn det skal være?
Er han fortsatt forelsket i meg?
Er mrs Elton her? Jeg er så nysgjerrig på henne.
Han er ikke forelsket i meg. Men detgjør meg ikke noe.
Det er som i et eventyr!
Så heldige vi er, Jane, som har sånne venner. Mr Churchill...
Miss Woodhouse, er det ikke vidunderlig? Det er som en drøm.
Det er fantastisk.
Sånn gjør man det i Bath.
Mrs Elton vil bli skuffet.
- Hva er i veien? - Hva skal vi gjøre?
Vi frykter at mrs Elton forventer å få åpne dansen.
Frank må danse med henne.
Nei, miss Woodhouse er min partner de to første dansene.
Du kan vel danse med henne? Jeg danser ikke i min tilstand.
- Hva synes du om mrs Elton? - Jeg synes ikke om henne!
Mine damer og herrer! "The Town Square!"
Har de ikke gjort det fantastisk fint?
- Miss Woodhouse ser strålende ut. - Hun passer sammen med mr Churchill.
- Hva gjør du blant de eldre mennene? - Jeg danser ikke.
Den andre dansen.
"The Ship's Cook."
Du iakttar miss Fairfax. Har du flere ledetråder til mysteriet?
Hun fikk et brev fra Irland, som gjorde henne veldig glad.
Kanskje fra hennes venn mr Dixon?
Jeg tenkte på så fryktelig håret hennes ser ut. Det er så ukledelig.
Hva kan få noen til å se sånn ut?
- Skal jeg gå dit og si noe? - Nei, nå begynner de å spille.
- Hva med en dans til? - Nei, jeg står over denne.
Jeg kan ikke danse hver eneste dans med like godt resultat.
Jeg briljerer ikke for alle. Til forskjell fra visse andre...
Så sant.
- Danser du ikke, mr Elton? - Jo, absolutt, mrs Weston.
- Om du vil danse med meg. - Jeg danser ikke i kveld.
Mrs Goddard, trass i at jeg er en gift mann, ville det være en glede.
Du må unnskylde meg. Jeg har danset min siste reel.
Jeg ser en ung dame som jeg gjerne skulle ville se på dansgulvet.
Miss Smith?
Du må ha meg unnskyldt, men jeg er en gammel og gift mann,-
- som ikke danser mer.
Så glad miss Smith ser ut. Så søt hun er, og så godt hun danser.
For en mat! Den beste jeg smakt.
Takk.
- For hva? - Hemmeligheten din er avslørt.
Du danser bedre enn noen andre.
Jeg tok feil av mr Elton.
Det er noe smått over ham, som du merket, men ikke jeg.
Han har alltid vært en liten mann, og hans hustru krymper ham enda mer!
Jeg var overbevist om at han var forelsket i Harriet. Så dum jeg var!
Jeg må si at du ville gjort et bedre valg for ham enn han gjorde selv.
Miss Smith har førsteklasses egenskaper-
- som en fornuftig mann foretrekker foran mrs Elton.
- På tide å begynne å danse igjen! - Jeg er klar, sir!
- Hvem skal du danse med? - Deg.
Hvis du byr meg opp.
Får jeg lov, kjære Emma?
Jeg danset så jeg fikk vondt i føttene!
Det var så morsomt. Det var nok den beste dansen jeg har vært på.
Harriet...
Harriet! Hva i all verden har skjedd?
Det var fryktelig, miss Woodhouse!
Jeg kom gående med miss Bickerton-
- da vi ble overfalt av noen ondskapsfulle sigøynere.
Dusinvis! De var ute etter pengene mine.
Så, i grevens tid, hvem andre dukker opp-
- enn mr Churchill på hesten sin.
Noe sånt har aldri skjedd før. Vi har alltid gått trygt rundt Highbury.
For et lykketreff at du kom forbi akkurat da Harriet trengte hjelp.
- Det var ingenting. - Jo, virkelig.
Du er altfor beskjeden, mr Churchill.
Du reddet livet mitt.
Miss Smith...
Alt kommer til å ordne seg.
Det skulle ikke forundre meg om Harriet holdt på å bli forelsket-
- for tredje gang i år.
Du har malt miss Smith helt perfekt.
- Så dum jeg var. - Å, Harriet...
Når du er lykkelig gift, kommer vi til å le av dette.
Nei. Miss Woodhouse...
Jeg skal aldri gifte meg.
Det var en ny innstilling. Det er vel ikke på grunn av mr Elton?
Mr Elton? Nei.
Om det har med noen å gjøre, så er det en person-
- som står høyt over mr Elton.
Harriet...
Jeg har lovet aldri å blande meg inn.
Men har du bestemt deg for aldri å gifte deg-
- fordi personen du foretrekker... Og jeg vil ikke være giftekniv.
At han står for høyt over deg i rang til å gifte seg med deg?
Tro meg, jeg er ikke så innbilsk... Jeg er ikke så gal.
Men jeg liker å beundre ham på avstand.
Og tenke på hvor uendelig overlegen han er alle andre,-
- med takknemlighet, undring og respekt.
Harriet! Jeg forstår at tjenesten han gjorde deg, fikk deg til å smelte.
Bare minnet om det.
Og alt jeg følte da han kom til min redning.
Så edel han så ut! Alt ble forvandlet fra dypeste fortvilelse-
- til perfekt lykke!
Det er naturlig at du kjenner deg takknemlig.
Men Harriet...
Vær forsiktig.
Jeg synes du skal holde følelsene i sjakk. Ikke la dem ta overhånd.
Iaktta ham. La hans opptreden veilede deg.
Det har vært mange lykkelige ekteskap mellom ujevnbyrdige.
Ikke mer. Vi skal aldri snakke om det igjen.
Vi nevner ingen navn. Da kan vi ikke gjøre noen feil denne gangen.
Jeg liker mannen det gjelder. Men vi skal aldri nevne navnet igjen.
- Mrs Elton, ballet virker... - Tiden går, Jane.
Vi må finne en god stilling til deg. Kom.
- De beste plassene blir snart tatt. - Jeg må vente til sommeren.
Det finnes mange som formidler guvernanter.
Du får det til å høres ut som slavehandel.
Jeg forstår ikke hva du har gjort, som får mrs Elton til å være sånn.
Mrs Eltons vennskap er ikke et stort tap for meg.
Men det forundrer meg at Jane Fairfax oppmuntrer til hennes fortrolighet.
Kanskje hun savner jevnbyrdig vennskap.
Hun er henvist til sånne som mrs Elton.
Vi vet hvor høyt du setter Jane Fairfax.
Hvem som helst kan få vite hvor høyt jeg setter miss Fairfax.
Men du er kanskje ikke klar over hvor høyt.
Rekkevidden av din beundring vil kanskje overraske deg en dag.
Så du har omsider hørt sladderen?
Mr Cole fortalte om mistankene sine for flere uker siden.
Og hva svarte du?
At jeg ikke vil gjøre miss Fairfax til mrs Knightley.
Hun ville ikke hatt meg.
Jeg liker Jane og beundrer henne. Hun er sjarmerende.
Men hun er reservert. Jeg liker et åpent sinnelag.
Tanken hadde aldri slått meg før Cole nevnte det.
Nå... Hva sier du om det?
Jeg har aldri sett en mann så opptatt av ikke å være forelsket.
Så jeg blir ikke forbauset om vi hører bryllupsklokker snart.
Isabella har født fem barn.
Det er sant.
Er det underlig at jeg, hennes eneste søster,-
- ikke dro til London til noen av fødslene?
Synes du det er underlig? Jeg var tross alt der.
Det er det jeg mener.
Jeg elsker Highbury.
Jeg har aldri villet dra herfra, og jeg kan ikke forlate far...
Men det faktum at jeg ikke vil reise kan virke underlig i andres øyne.
- I Frank Churchills øyne? - Nei, han tenker bare godt om meg.
Mrs Elton, da?
Du har aldri brydd deg om hva andre synes før.
Til og med Jane Fairfax har venner-
- som hun vil treffe i Irland og i Weymouth.
Om du spør meg, ville jeg sagt at du trenger et prosjekt.
Box Hill.
Det blir et lite selskap med bare folk som vi liker.
Box Hill? Ja visst!
Jeg ordner alt, jeg har så stor erfaring. Overlat utflukten til meg.
Mr Weston er vennligheten selv. Hadde han bare ikke vært så vennlig.
Nå må jeg holde ut med Elton-paret. Jeg som gledet meg så til utflukten.
Jeg vet ikke, Emma. Det er alltid tryggest ikke å spise utendørs.
Mrs Eltons hest er skadet. Hvilket innebærer at utflukten er avlyst.
Den kvinnen ødelegger alt!
Vi utsetter det bare.
Kan dere ikke komme til Donwell i mellomtiden?
Jordbærene er modne. Og de som vil, kan sitte innendørs.
For en herlig idé!
Jeg skal ha en stor kysehatt og et rosa bånd rundt kurven.
Hvordan skal vi komme oss til Donwell? Vi kan ri på esler!
Det er jo så støvete på landet.
Donwell Lane er aldri støvete, men du kan ri på esel om du vil.
- Se, der kommer dr Perry. - God dag, alle sammen.
Skulle ikke dr Perrys skaffe seg en vogn? Han kunne ha lånt oss den.
- Hadde han planer om det? - Du skrev jo det til meg.
Det gjorde du!
Mrs Perry var så glad. Hun hadde prøvd å overtale ham lenge.
Er alt i orden?
Det var en tabbe ikke å drikke vann før du gikk ut i varmen.
Du må være forsiktig, miss Fairfax.
Dr Perry tenkte å kjøpe en vogn, men han hadde ikke råd.
Mrs Perry fortalte min mor det.
Miss Woodhouse, har nevøene dine tatt med esken med bokstaver?
Miss Fairfax trenger å hvile.
Vi må hvile oss med et spill, og ta fram barnet i oss.
Fore enkelte er det lettere enn for andre...
Så spennende med bokstavspill!
Du må hjelpe meg, Jane. Hva har vi her?
- Jeg skal ordne med invitasjonene. - Invitasjoner? Jeg får vel komme?
- Mange av gjestene er her. - Overlat resten til meg.
Nei, takk. Det ordner jeg selv.
Gifte kvinner er best med sånt.
Det finns bare én gift kvinne jeg ville betrodd den oppgaven.
- Mrs Weston, går jeg ut fra? - Nei. Mrs Knightley.
Og inntil hun blir virkelighet, tar jeg hånd om saken selv.
Miss Fairfax?
La meg forsøke. Jeg er håpløs i spill.
Hjelper du meg, mr Knightley?
Blunder!
Bravo, Harriet.
Nei. Skam deg!
Skal jeg gi det til henne?
Nei, det får du ikke.
Jeg... visste ikke at egennavn var tillatt.
- Ja, vi går. - Jeg ringer etter vognene.
Godt at du avslo mrs Eltons tilbud. Hun er virkelig ulidelig.
Angående mrs Knightley... så lurer vi alle på hvem det blir.
Emma... Får jeg spørre om-
- hva som er komisk eller slemt med ordet "Dixon",-
- som du og miss Fairfax fikk?
Det moret visst deg, men Jane ble oppskaket.
Jeg kunne fortalt det, men du ville ikke likt det,-
- og du ville kalt meg en sladrekjerring.
Kjære Emma...
Tror du at du helt forstår graden av bekjentskap-
- mellom herren og damen som du delte spøken med?
Mellom Frank Churchill og miss Fairfax? Selvsagt.
Den siste tiden synes jeg å ha merket-
- en viss hengivenhet og visse stjålne blikk.
Stjålne blikk?
Du store min. Nei.
Spøken var, innrømmer jeg, en anelse taktløs.
Men det var harmløst. Det handler ikke om hengivenhet mellom dem.
Miss Fairfax har en beundrer, og vi forsøker å finne ut hvem det er.
Et barnslig tiltak som morer oss unge, synes du nok.
Mr Knightley...
Jeg vet ikke hvorfor, men du liker ikke Frank Churchill.
Det beklager jeg. Men du har ikke rett til å tro ting om ham-
- som er ren innbilning.
Du vil beskytte meg som en bror, og du vil at jeg skal opptre korrekt.
Jeg lover aldri å gjøre noe som sårer miss Fairfax igjen.
Men om Frank Churchill følte hengivenhet for miss Fairfax,-
- noe han ikke gjør, så ville han aldri...
Da ville han aldri delt en liten spøk med deg?
Du overrasker meg. Du har aldri vært så urettferdig før.
Alle oppfatningene dine er gale.
Frank Churchill er en elskverdig, ung mann.
Jeg kan forsikre at han er likegyldig overfor Jane Fairfax.
Blir du til middag?
Nei. Takk, men jeg...
Peisen er litt for varm for meg i kveld.
Tekst: Evy Hvidsten www.undertext.com